Видове политика относно филтриращия софтуер и достъпа на децата до вредно съдържание 

Според един от последните доклади на ОИСР, "рисковото съдържание  се състои от три основни под-категории:  незаконно съдържание;  неподходящо за възрастта или вредно съдържание и  вредни съвети. Потенциалните последици варират в зависимост  от риска, както и според фактори като  възрастта и устойчивостта на детето. "868 Проучването на ОИСР  показва също, че "рисковете варират в различните  държави в зависимост от възможността на децата да имат достъп до Интернет, както и от редица социални и културни фактори.”869  Според ОИСР "защитата на децата  онлайн е сравнително нова област, която е от значение за обществената политика и много страни са в процес на преоценка на съществуващите видове политика и формулиране на нови решения.”870 Подходите са различни, но обикновено те комбинират "законодателни мерки, саморегулиране и съвместно регулиране, техническа, възпитателна, и образователна дейност, както и предоставяне на положително съдържание и зони за безопасност на децата.”871 Що се отнася до политиката на ЕС, Планът за действие на Европейската комисия относно по-безопасното използване на Интернет подкрепя  мерките за повишаване на осведомеността сред родителите, учителите, децата и други ползватели на наличните възможности, за да се помогне на тези групи да използват мрежите безопасно чрез  избор на правилните средства за контрол. През октомври 2008 г. бе удължена програмата на Европейската комисия за по-безопасен Интернет за периода 2009 - 2013 г. с цел да се подобри безопасността на децата при сърфиране в Интернет, за насърчаване на общественото съзнание и за да се създадат национални центрове за докладване на незаконно онлайн съдържание, с бюджет 55 млн. евро.872 Съветът  на Европа  подкрепя и решения за саморегулиране. Декларацията относно свободата на комуникация  в Интернет, приета от Комитета на министрите на Съвета на Европа на 28 май 2003 г., насърчава инициативите за саморегулиране и съвместно регулиране по отношение на съдържанието в Интернет.873  Що се отнася до защитата на децата от вредно съдържание,  Комитетът на министрите на Съвета на Европа отправи препоръка през юли 2009 г.874  към  държавите членки, в сътрудничество с участници от частния сектор и гражданското общество, да развиват и популяризират последователни стратегии за закрила на децата срещу съдържание и поведение, които носят риск от увреждане. Според  Препоръката на  Парламентарната  асамблея от 2009 г. нуждите и проблемите на децата в Интернет трябва да се разглеждат, без да се подкопават предимствата и възможностите, които предлага за тях мрежата.875 Комитетът на министрите препоръчва  да бъдат разработени безопасни и сигурни пространства, подобни на walledgardens за децата в Интернет. Комитетът на министрите отбелязва, същевременно, че "всяко действие за ограничаване на достъпа до съдържание влиза в конфликт с правото на свобода на изразяване и информация,  залегнало в чл. 10 от Европейската конвенция за правата на човека.”876 Ето защо, като  подчертава необходимостта от защита на децата от вредно съдържание, "от развитие на  комплекси от затворен тип (walled gardens or gated communities), които са достъпни само за ограничена група ползватели"877 
и като насърчава създаването на на пан-европейска система за поставяне на отличителни знаци, които се ползват с доверие и за обозначаване (a pan-Euroepan trustmark and labeling system)878 , Комитетът на Съвета на Европа не препоръчва  механизми за блокиране или филтриране за защита на децата на държавно рявнище.  Комитетът посочва, че "онлайн съдържание, което не е обозначено, не трябва да се смята за опасно или с по-малка ценност за деца, родители и възпитатели." 879   По отношение на използването на филтри, Управителният комитет по медии и нови комуникационни услуги (CDMC) в отговор на  Препоръка на Парламентарната асамблея за насърчаване на Интернет и онлайн медийни услуги, подходящи за непълнолетните припомня, че "достъпът на децата до филтри трябва да бъде подходящ за възрастта и "интелигентен " като средство за насърчаване на достъпа и доверието в използването на Интернет  и  като допълнение към стратегиите за борба с достъпа до вредно съдържание. Използването на такива филтри трябва да бъде пропорционално и не трябва да води до прекалена защита на децата в съответствие с Препоръка CM / Rec (2008) 6 относно мерките за насърчаване на зачитането на свободата на изразяване и информация по отношение на Интернет филтрите.”880
 Принципите на Съвета на Европа  следователно дават възможност за изключения при защитата на непълнолетните и държавите членки могат да разглеждат възможността  за инсталиране и използване на филтри на места, достъпни за деца, като училища или библиотеки.881 Въпреки това Комитетът на министрите посочва в своята Препоръка (2008) 6 882, че каквато и да е намеса на държавите, която забранява достъпа до специфично съдържание в Интернет, може да представлява ограничение на свободата на изразяване и на достъпа до информация в онлайн средата. Всяко подобно ограничение би трябвало да отговаря на условията на чл. 10 (2) от Европейската конвенция за правата на човека и съответната съдебна практика на Европейския съд по правата на човека. Препоръката  отбеляза, че доброволното и отговорно използване на Интернет филтри (продукти, системи и мерки за блокиране или филтриране на съдържание в Интернет) може да насърчи доверието и сигурността в Интернет за ползвателите, по-специално за децата и младите хора, като същевременно подчертава, че използването на тези филтри може сериозно да повлияе върху правото на свобода на изразяване и информация, защитени от чл. 10 на ЕКПЧ.
Съгласно указанията на  препоръката от  март 2008 г. 883,  Интернет ползвателите трябва да имат възможност да оспорват решенията за блокиране или филтриране на съдържанието и да могат да търсят пояснения и обезщетения.884 Насоките призовават държавите членки да се въздържат от филтриране на Интернет съдържание в  електронни съобщителни мрежи, управлявани от публични участници по причини, различни от тези, предвидени в чл.10 (2) от ЕКПЧ. В съответствие с насоките  държавите трябва да гарантират, че национални мерки за блокиране или филтриране се вземат само ако са изпълнени условията на чл. 10 (2) от ЕКПЧ. Подобни действия от страна на държавата трябва да бъдат предприети само ако филтрирането се отнася до специфично и ясно определимо съдържание, след като компетентен национален орган е взел решение за неговата незаконност и решението може да бъде разгледано от независим и безпристрастен съд или от независим регулативен орган в съответствие с изискванията на чл.6 от ЕКПЧ. Насоките също така призовават, държавите да  осигурят, че всички филтри са оценени както преди, така и по време на изпълнението им, за да се гарантира, че резултатите от филтрирането са пропорционални на целта на ограничението - това е  необходимо в едно демократично общество, за да се избегне неразумно блокиране на съдържание.
Универсалното и общо блокиране на неподходящо или вредно съдържание за ползватели, които не са част от специфична уязвима група, като децата, трябва да се избягва съгласно насоките на Съвета на Европа. Тази препоръка   различава    използването на Интернет  от  възрастни и  използването  на Интернет от уязвими групи. Следователно необходимостта да се ограничи достъпа на децата до някои специфични видове съдържание в Интернет, смятани за вредни, не бива да доведе до блокиране на достъпа на възрастни до същото съдържание. Наскоро  експерти от комитета по проблемите на новите  медии на Съвета на Европа  (MC-NM) са разработили кратки насоки за доставчиците на търсачки885 и  на социални мрежи.886Двата документа препоръчват държавите членки  да предприемат национални  мерки за блокиране или филтриране само ако условията на чл. 10, пар. 2 от Европейската конвенция за правата на човека са изпълнени. Държавите членки трябва да избягват общо блокиране на обидно или вредно съдържание за ползватели, които не са част от групите, за които  е била активирана филтър защитата. Комитетът смята, че доставчиците на търсачки и  на социални мрежи трябва да бъдат поощрявани да предлагат адекватни доброволни индивидуални механизми за филтриране, които биха били достатъчни за защита на уязвими групи, каквито са децата .